Hva tegner du, Timian?
Det var Timian som drepte dem.
Kun de av purt Soot–blod eller inngiftete, får arven.
Gabriel har fridd! Vi skal gifte oss i morgen.
Hvitkledd med...
Timian skal drepe Sankta Lucia.
Timian har Toffens pistol.
Han er fullstendig uberegnelig.
Lussekatt... Fremdeles varm.
Vi nærmer oss.
Jækla psyko.
Svein.
Timian tegnet at Lucia ble drept før Lykke.
Og se her.
En julenisse som dreper en engel.
Men hvem faen er engelen?
Engelen Gabriel.
Gabriel er morderens neste offer.
Vi kan ikke ta sjansen på noe annet.
Det er bra. Vi ligger et skritt foran.
Nå gjelder det å holde øynene godt festet på Gabriel i hele dag.
Så tar vi Timian idet han slår til.
Greit å få vekk overflødige stoler.
Jeg ble tvunget av den sadistiske kona mi. Ikke innbill deg noe.
Veldig hyggelig at du vil gjøre noe sammen.
Dette er ikke noe "Cris og Jack skal bli venner igjen"–opplegg.
Hvem setter smekklås på en sånn dør?
Spør du meg? Jeg trodde ikke vi snakket sammen.
Hallo!
Lukk opp her, da!
Ivar! Du må bare gifte oss med en gang. Bare gjør det nå.
Musikken er ikke klar. Blomstene er ikke klare.
–Det er ikke så viktig. –Talen er heller ikke klar.
Bare hold kjeft et lite øyeblikk. Det viktigste er at...
Ser ut som at den griske sørlandstøyta får giftet seg–
– med han der tennissokken. –Er det ikke kos med bryllup, Toffen?
Men det ødelegger jo arvebrøken vår. Det blir mindre på hver.
Det er koselig å dele, da.
Hva slags menneske er du egentlig? Hæ?
Skulle faen ikke tro at vi er søsken.
Lukk opp den jækla døra!
–Hallo! –Herregud, Jack. Sett deg ned.
Det er jo akkurat som i badstuen på Holmsbu.
Jeg skal ikke høre et kløyva ord til om Holmsbu.
–Det blir jeg kvalm av. –Kvalm?
Ok. Vi var begge enige om at Holmsbuferiene, badstua,–
–var noen av de deiligste ukene vi har opplevd. Husker du?
Vi pisket hverandre med bjørkeris til blodet rant, hver dag.
Den eneste grunnen til at jeg tok nakenbadstue med deg,–
–og piska deg til blods med bjørkeris hver dag,–
–var at du var kompisen min.
Helt til du snudde deg rundt, naken og svett,–
– og sa at du hadde lyst på meg. –Jeg sa ikke det.
–Jeg sa at jeg var gay. –Det går vel for det samme.
Poenget er at du sviktet bestekompisen din.
Du lurte meg inn badstua, bare for å se på tissen min.
Shut up! Hvem var det som sviktet hvem?
Jeg åpnet meg for deg.
–I told you I was a gay boy. –Det var du som svikta meg!
–Du var den som svikta meg, Jack! –Det var du som svikta meg!
That's why! Drit i det.
Jeg orker ikke den jækla homselufta!
–Slipp meg ut! –Drit i det, Jack.
Kjære brudepar, venner og slekt.
Som dere vet, er det første gang jeg praktiserer mitt presteembete.
Jeg er utrolig takknemlig for tilliten.
Gjensidig kjærlighet er stort, og det kan bygge broer.
Veldig fine ord, men kjærlighet handler ikke bare om ord,–
–det handler mer om handling. Hvis vi kan hoppe til selve giftingen...
Jeg hadde jo planlagt en liten preken.
–Trengs ikke. –En tekstlesning?
–Velsignelse, da? –Nei, takk.
–Nattverd? –Nei.
Svarte faen.
Ta stolen. Kom her.
Stå opp på stolen, og så tar du beinet oppi her.
–Det er for høyt. –Nei.
Det er for høyt, sier jeg.
Ja. Sånn.
Så tar du beinet sånn.
Tar du Siri Søreng, Gabriel...
Ja!
Bra.
Da så. Fort.
Timian. Jeg så Timian. Ikke forlat Gabriel.
Gabriel Brynjulf Soot,–
–tar du Siri Søreng, som her ved din side står, til din ektefelle?
Nei.
Jeg beklager, men jeg kan ikke gifte meg med deg.
Elsker du meg ikke?
Jo, selvfølgelig elsker jeg deg.
Men jeg har snakket litt med onkel Toffen,–
–og han har gjort meg klar over at hvis vi gifter oss,–
–så blir du også arving, og dermed også et mål for morderen.
Og det kan ikke jeg la skje med kvinnen jeg elsker.
Selv om det er veldig omtenksomt,–
–så er det ikke nødvendig å elske meg så høyt.
Du kan elske meg sånn akkurat passe, så vi kan gifte oss nå.
–Siri, jeg elsker deg... –Hva sa du? Hva sa du, prest?
Jeg elsker deg, så jeg kan ikke gifte meg med deg.
Timian?
Timian!
Jaså.
Faen.
–Dette her ser nok veldig rart ut. –Nei.
Det ser ut som at du tar hevn fordi Liv lå med en annen mann,–
–ved å tørrjokke på en annen mann. –Nei, for faen.
–Da er det bare ren nytelse. –Nei, for faen. Hør!
Hør hva jeg sier, da!
Han slapp unna. Vi må få Gabriel i sikkerhet.
Du skulle vært her, ass.
–Svein? –Ja?
Hvor er Gabriel?
Han sa nei. Fordi han elsker henne.
Og så løp han ut. Det var veldig sterkt.
Du aner ikke hvor han er?
Faen, Svein.
Hva skal jeg gjøre nå?
Er du ensom, Svein?
Kunne du trengt en liten sørlandsperle i livet?
Helvete!
Hvor vanskelig kan det være å finne en Steinerskole–glassmanet–
–på et bitte lite høyfjellshotell?
Hvor er du?
Jeg er her.
Og jeg er ikke en glassmanet.
Jeg er bare helt unik.
Og jeg overgir meg.
Du overgir deg?
Hvorfor drepte du dem?
Jeg ville ha alt selv.
–Hæ? –Jeg ville ha alt selv.
Jeg skulle ta én hver dag i hele julen.
Visst faen var det det du skulle.
Han innrømmer alt.
Han skulle drepe én hver dag i hele jula.
Det gir ikke mening. Hvorfor overgir han seg nå?
Det er kun 14. desember.
Hei, dere.
Unnskyld, men jeg tenkte å gi ham litt kveldsmat.
Hei, Timian. Er du ensom?
Savner du noen som kan passe på deg, nå som mammaen din ikke er her?
Kunne du kanskje tenke deg en blond sørlandsperle i livet ditt?
Ikke overanalyser dette.
Poenget er at vi tok ham.
Vi var ikke i nærheten av å fange ham.
Det må være noe mer.
Hei, unnskyld. Men kan én av dere hente Ivar?
Jeg og Timian skal gifte oss.
Jeg trodde aldri at jeg skulle bli forelsket igjen.
Å oppleve gjensidig kjærlighet er stort.
Det kan bygge broer, og det kan gi deg vinger.
Tekst: Elisabeth Sihvo Olsen www.btistudios.com